La oss begynne med en vanskelig. Hvem kan si meg?
De siste ukene har en utrolig ting skjedd.
Jeg har besvart alle spørsmålene. Jeg begynner å skille meg ut.
Sir, svaret er hjertetamponering.
Det holder meg på toppen.
Ser ut som et brudd i albuebenet.
Det er godt å være konge.
Det er OK å bli imponert over meg. Det blir de fleste jenter.
Problemet med å nå toppen, er at før eller senere
begynner noen å puste deg i nakken.
For meg var det Nick Murdoch.
Syketrallen legger til dramatikk.
HELT S YKT
Så det er han som vil ta knekken på meg.
Du får selvsagt arr, Peter.
Du blir ikke operert, men damer digger arr, så jeg gir deg et.
Peters utslett fra medisinene begynner å bli verre.
Ikke noe problem, gi ham Prednisone...
Manerer med pasientene, forbindelse med sykepleierne,
ser at jeg stirrer på ham...
Lat som du er travel.
Det er en bærebjelken. Det er der du...
...henger et maleri.
Han ble kalt John Dorian, men ble enkelt kalt JD:
Lege, venn, elsker.
- Hvordan går det? - Hei, hva med deg?
OK... Der er det.
Kan du fatte at vi er leger?
Her om dagen på restaurant begynte en mann å kveles.
De spurte om noen var lege. Jeg beveget meg ikke engang.
Jeg føler at jeg er syv år og leker MASH med min eldre bror.
Jeg vil ikke være Hot Lips igjen.
Hold kjeft og kyss Frank.
Jeg snakker ikke stort til broren min.
Hva gjør du? Ikke få kontakt med ham.
- Vi ses. - OK.
Hva skjedde med den karen?
Til slutt husket jeg at jeg var lege.
Han hadde vært død i 20 minutter. Veldig flaut.
Men maten var god.
Ikke le. Ikke le!
Fanden!
Hvis du vil hente mer gasbind en gang, er det deilig for oss.
- Det er tøft å være deg, hva? - Det er det.
- Hvorfor smiler du? - Hele denne stygge ulv-greia,
det er et nummer.
Supert! Hva vil du ha? Tips?
Ut med deg. Av sted!
Jeg vet ikke om jeg er enig.
- Går det bra, T-dog? - Gi deg.
Jeg kunne gjort dette med lukte øyne.
- Men jeg vil ikke. - Åpne bukhinnen.
Bra, rent snitt.
Bra. Hva er den lukten?
Jeg vet ikke.
- Tok du tykktarmen? - Nei.
Jeg vet ikke. Gjorde jeg det?
Av med musikken.
Jeg hadde en date i går kveld.
- Ja vel? - Ja.
En kar på bussen sovnet og siklet på meg.
- Din tøyte. - Ja.
- Hva med Nick? - Jeg ville latt ham sikle på meg.
Det er ekkelt. Hvorfor sa jeg det? Jeg burde ikke snakke til folk.
Jeg ville ikke visst hva jeg skulle gjort hvis jeg var interessert.
Du kan begynne med å se på ham.
Kikket han? Hvorfor liker han meg ikke?
Jeg har drite meg ut allerede.
Det føltes rart å dytte Nick på henne. I morges ville jeg drepe ham.
Han er så søt at han ville nok ha hjulpet meg.
Kom igjen, JD, du lukker ikke luftrøret. Mer press her.
Kom igjen! Jeg vet du klarer det! Kom igjen! Kom igjen!
Er det ikke geniene...
Noen kan si meg hva slags utslett denne pasienten har.
Du må vente mens jeg drikker opp juicen min.
Herregud, jeg får...
Jeg husker ikke hva som skjer når du får...
... noe.
- Det er rødhet i huden. - Kanskje du kan svare?
Alle ser opp til deg. Det er viktig at du ikke står fast.
Og det er viktig for deg også.
Som om han kjenner meg.
Det er rødhet i huden, sir.
Det har du rett i, dr. Dorian.
Bra.
Der er du i gang.
Nå har du den. Bra.
Jeg vet ikke hvor den lukten kom fra.
- Eh, sir? - Hva? Så du noe?
Sir, jeg feis. Den lukten er fra fisen min.
- Kompis... - Kom deg ut av operasjonsstua mi.
Ja, sir. Bra.
På tide at jeg setter skapet på Nick.
Det sa jeg ikke helt riktig.
Unnskyld meg, dr. Cox? Jeg vet at du må velge en kandidat
til å skrive saksrapport om de røde blodcellene...
Ja, klart det. Gratulerer. Gå nå.
Oppdrag utført.
Hei, kompis. Står til?
Dr. Cox, kan jeg få skrive den saksrapporten med deg?
Konkurranse. Synd at det ikke kan bli en kamp til døden.
Jeg visste ikke at du ville skrive den. Du kan gjøre det.
Selv greie karer er ikke så greie.
Hvem skal jeg velge?
Veldig bra. OK, over.
Interessant.
Herremann.
Jeg vil velge... Smileren her.
- Et stort øyeblikk for meg. - Jeg vet det.
Jeg skulle ønske faren min levde.
Det betyr ikke noe.
Kastet du mynt og kron i hodet?
Nei, men akkurat nå er han bedre i indremedisin enn deg.
OK, fornærm meg, som du alltid gjør.
For lett. Når du minst venter det.
Dr. Wen truet med å sy rumpeballene mine sammen.
- Men du spiser chili. - Jeg tar av osten.
Selv om det ikke skjedde noe i dag, klikka det litt for meg.
Én feil, så er det forskjellen på liv og død?
Det er en stor bør, hva?
Hva snakker dere om?
Ost.
Turk hadde flaks at jeg traff ham først.
Hvordan går det?
De fleste er her.
Men jeg er helt her oppe.
Dr. Turk, du kan skjære nå.
Sir, hånden min strammer seg.
- Jeg må ha lite kalium. - OK, jeg tar over.
Dr. Murdoch, Peters utslett er borte, men han har spydd seks ganger.
Ikke noe problem, gi ham Zofran og en stor pille med normal saltløsning.
Alle begynner å skjønne tankegangen min om Nick.
Ja, han har helt klart søt rumpe.
Skulle tro den var modellert.
Hva så? Alle har søt rumpe. Jeg har søt rumpe.
Ta den med en dag.
- Hvordan går det med Turk? - Bra, hvordan det?
Han stivnet under operasjonen i går. Sa han det ikke?
Jeg føler at vi ikke har pratet på lenge. Står til?
- Bra. - Ja vel?
Tar jeg meg OK ut?
Det går bra. Faktisk...
Jeg klarer meg bra.
God ettermiddag, leger.
Jeg har samlet dere her fordi...
Det har vært få på konferansene klokken 12.00.
Jeg lurer på om dere kanskje har noe viktigere å gjøre.
Kanskje dere sniker dere unna og tar en høneblund?
Jeg elsker høneblunder.
Eller kanskje dere har glemt at konferansene er obligatoriske.
Mitt sykehus, mine regler!
Jeg har vært på alle. Ingen frafallsdager her.
Jeg er stoltere av deg enn av noen annen turnuskandidat.
Liker du meg nå, Nick?
Det er bare min skyld at det er så dårlig oppmøte.
Nå har du fått rett til
å skrive mine neste ti forelesninger innen ettermiddagen.
Å beepe dr. Martyr...
- Hva var det han... - Sånn skal det gjøres.
Nick, det var utrolig.
... tankegang?
Det er bra å være konge.
Ting forandrer seg når du ikke er stjernen lenger.
Hva kan jeg si? Forelesningene hans var fantastiske.
Sykehuset begynner å virke som et annet sted.
Vil du ha litt selskap?
Nei, jeg vil bare være alene.
- Så? - Ikke ennå. Men snart.
Veldig snart.
Hvorfor snakket Turk med Elliot om dette og ikke meg?
De er ikke venner, skjønner?
Etter 25 minutter kan jeg bare vite det bedre
hvis du skriver: "Kjæresten min åpner seg ikke for meg" på en kølle
og slår meg i hodet med den.
Kan du ikke lete i ditt eget hjerte,
finne noen følelser og ha empati med meg?
- Hva var det vi gjorde? - Det er derfor ingen liker deg.
Du liker meg litt.
Du også, søta.
Vil du ha litt godteri?
Se nå her. Jeg trodde dette var mitt spesielle sted.
Jeg skulle bedt deg ikke fortelle de andre om dette stedet,
men ingen av dem snakker med deg.
Det har vært en tøff dag, sir.
Dr. Dorian, ditt problem er at du er en soper.
Hvis du sto i veien for meg, ville jeg kastet deg av denne kanten nå.
Vi er her alene.
Ingen får vite det.
Jeg skal... Jeg skal... Jeg må...
...ting.
Turnuskandidater er gøyale.
Jeg er single.
Det var mer subtilt i hodet mitt.
Jeg har allerede lagt igjen beskjed på svareren din og bedt deg ut.
- Ja vel? - Nei.
- Men jeg gjør det før du går. - Funker for meg.
Dr. Murdoch, Peter har feber og hoste.
Ikke noe problem. Gi ham Ceftazidime.
- Hvordan holder du deg positiv? - Jeg tar ikke det kjipe innover meg.
Prøv ikke å bli for overveldet.
Ring meg i kveld når du får beskjeden min.
Rumpa hans?
Jeg har planlagt en blindtarmsoperasjon til etterpå.
Pass på at du har nok kalium.
Jeg har så mye kalium at den kommer ut av min rumpium,
skjønner?
Jeg tok ordet kalium og...
Jeg kuttet ut de første bokstavene
og lagde en bæsjespøk.
Morsomt, altså.
- Han gikk visst rett på. - Unnskyld meg?
Du har sceneskrekk. Det gjør ikke noe. Det skjedde meg en gang.
Ja vel?
Jeg forteller gjerne hva mange gjør for å stresse ned.
Tar en runde med frøken Høyre.
- Hva? - OK.
Ta deg en håndjager.
- Jeg skjønner ikke. - Lege...
...elsk deg selv.
Snakker du om en runde med runk?
Senker pulsen, skiller ut endorfiner. Enkel fysiologi.
OK, du lurte meg nesten.
- Du mener det ikke? - Jo.
- Nei. - Jo.
Nei.
Ingen skader Carla og kommer unna med det.
Hvem er Carla?
Jeg snakket til meg selv. Ikke tyvlytt.
Hvis han ikke drar, dreper jeg ham.
Hvis du drar, vet jeg at du tyvlyttet,
og jeg dreper deg uansett.
Bli. Flink jente.
Tikk takk, Clarice.
Kelsos prat hjalp meg å finne ut hva jeg måtte gjøre.
Bra timing. Hjelp meg med denne kateteren, OK?
Om Nick visste hvor sjalu og konkurranseinnstilt jeg var,
følte jeg at jeg måtte legge kortene på bordet
og unnskylde meg som en mann.
Alt OK?
Ja.
Og selv om jeg var stjernen en stund, er det han som styrer nå.
Denne tilhører deg.
Takk skal du ha. Kan du gi meg noe teip?
Når man stiller seg bak en sterk leder, blir alle bedre.
Vi trenger resultatet av denne urinprøven.
Vi begynte å fungere som en veloljet maskin.
Nick, jeg fikk resultatene fra...
Nick?
Blodprøvene hans ser ikke bra ut.
Ikke noe problem.
Jeg tenkte på det som skjedde tidligere, og...
Uansett... Her.
Du lette i ditt hjerte og fant en muffin.
Den er fra butikken. Blåbær på størrelse med en knyttneve.
Jeg burde ikke blandet deg inn. Du kjenner ikke Turk.
Jeg møtte ham i dag. Vi hadde en super samtale.
Applauder mannen, det er bare supert arbeid.
Du vet godt at det føltes bra.
Føler du deg bedre?
Skikkelig hyggelig fyr.
Det er vanskelig å være sårbar med noen.
Bare spis muffinen.
Selv om jeg har vakt i kveld, slipper jeg ikke det onde inn.
Jeg lar meg ikke bli overveldet. Hva?
Da du hadde folk på fredag, låste du deg inne på rommet
- fordi vi kjøpte feil potetgull. - Se på meg.
Det var den gamle Elliot.
Hjelp meg å finne dr. Murdoch. Peters foreldre er her. Han svarer ikke.
Elliot vil ikke bli overveldet lenger.
Hun har drukket.
- Du ser strålende ut! - Du tuller vel ikke?
Nei, men jeg vil gjerne.
Turk kjøpte denne kjolen til meg fra det blå. Han visste nok at jeg likte den.
Carla, da jeg var turnuskandidat
husker jeg at presset var så ekstremt
at jeg bare klarte meg hvis jeg fortet meg hjem,
og selv om kona mi sov, vekket jeg henne, så henne i øynene
og torturerte henne passivt-aggressivt
til hun pakket snippesken og dro til moren sin i en uke.
Hjelper det?
Det er som en klem med ord.
Selv om en kar har problemer med å uttrykke seg,
betyr ikke der at han ikke trenger...
...deg.
Kvinner skjønner meg ikke.
Det er ikke morsomt. Det er faktisk forbløffende.
Hele greia er sjokkerende.
Poenget er at det er sliterne, hva?
For i olabukser er rumpa mi en styrke å regne med.
- Vi lette etter deg. - Nick, ta på rumpa mi.
Går det bra?
Den guttungen dør til slutt.
Om det er i dag eller i morgen.
Eller om en måneds tid.
Det er ikke noe jeg kan gjøre.
Foreldrene hans vil snakke med meg. Hva skal jeg si?
At Peter levde i syv lange år?
Det er urettferdig. Jeg hater dette stedet og jobben.
- Nick, det er ikke din feil. - Jeg klarer ikke mer.
Jeg er ferdig.
Det skumleste var at jeg trodde han var sterkere enn oss alle.
Kanskje det ikke handler om å være best.
Kanskje det handler om de små ting som får deg gjennom dagene.
Om det er støtten til en som står deg nær,
eller at du lar deg føle deg overveldet,
om enn bare et øyeblikk.
Eller å være uselvisk innimellom.
Jeg vet ikke.
Summa sumarum handler det vel om å overleve
på den måten man kan.
Vi ses i morgen.
Du er dum.
- Var det alt? - Gi det tid. Det vil tære på deg.
- Er jeg dum? - Ja, litt.
Faen ta ham!